Габриела Цанева
Душата ми се изпари…

chitanka.info

Душата ми се изпари —

разпръсна се във тясната ми

стая,

а после през прозореца й

се измъкна и някъде се

спотаи.

Душата ми избяга;

умът ми я последва —

залутан във безкрая.

Сама съм —

мислех си — опустошена.

Сама съм —

мислех си — освободена.

Сама съм —

знаех си — спасена.

Не бях —

сама,

спасена

и свободна.

Душа си нямах;

глава си нямах…

Но АЗ нямах,

значи — бях.

А щом БЯХ,

значи — щях

отново с мислите си

да се впусна в бяг

и болките да следвам —

щях.

02.03.1997

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.